TARZAN 2
Løb!
Det er Zugor!
Monsteret?
Hey, hey, hey! Det gælder ikke at blaffe.
Hallo? Hvad har du gang i?
For hvad det end er, så er du ikke særlig god til det.
Er den stadigvæk efter os?
Vent nu lige.
Zugor findes jo slet ikke i virkeligheden.
Han er ikke andet end en fantasi-indbildning.
Terk legede, hun var ham, så jeg kunne øve mig i at løbe for livet.
Hvis jeg ikke bliver hurtigere,
bliver jeg taget af noget forfærdeligt.
Du er den værste abe i junglen.
Hvis Zugor var kommet ned fra Mørkebjerget,
havde du været fanget og spist nu.
Jeg kan godt fange dig.
- Vel kan du ej. - Brøl!
- Forbier. - Brøl!
Forbier igen.
Det gør ondt at se på det.
Det er en sikker opskrift på katastrofe.
Din kraft vil gøre dig stærk
Din forstand vil gøre dig klog
Du vil gøre store ting en dag
Du er ude på en rejse
Og du vil nå dit mål
Menneskesøn, se himmelens skær
Lad din ånd slå vingeslag
Snart ved du, hvad du er værd
Menneskesøn, du bliver en mand en dag
Kom nu, det kan du sagtens.
Det kan du sagtens.
Uh-eh Uh-eh
Uh-eh, uh-eh Uh-eh
Menneskesøn, se himmelens skær
Pas på!
Snart ved du, hvad du er værd
Træ! Træ! Træ!
Menneskesøn, du bliver en mand en dag
- Kom du noget til? - Lille skat, slog du dig?
Hvad tænker du på? Han er kun en lille unge.
Du skal ikke lege med ham mere.
Nogen vil komme til skade.
- Stakkels Kala. Han er en plage. - For os alle sammen.
Flot. Du havde nær udryddet halvdelen af familien.
Det er som dengang med Elefantvandfaldet.
Jeg kan lige høre Kerchak.
"Du havde nær slået nogen ihjel."
"Han er kun en unge. Han skal nok lære det."
"Han overlever aldrig i junglen."
"Han kan ikke løbe eller klatre."
"Han er til fare for os alle."
"Nu tror jeg, jeg vil grynte faretruende."
Du ved da godt, det er for sjov, ikke?
Jo.
Jeg gjorde ikke nar af dig. Jeg gjorde nar af Kerchak.
Kom så, det er sengetid.
Lad os se engang...
Hvordan er det? Ligger du godt?
Det er helt fint, mor.
Jeg tager din næse.
- Jeg tager dine tæer. - Mor, lad være med det.
Jeg er for stor til at lege den leg.
Jeg tror, der mangler en.
Måske gemmer du den...
...her. - Mor, hold så op.
Hold op. Jeg mener det...
Mor, hold op.
Tarzan, hvad er der galt?
- Tarzan? - Jeg er ikke nogen god abe.
Jeg kan ikke løbe fra Zugor.
Fra Zugor? Du ved da godt, at sådan en ikke findes.
Det er en spøgelseshistorie.
Men hvis den fandtes, ville den få ram på mig.
Jeg er for langsom.
Hør her. Hvis Zugor nogensinde kommer efter dig,
skal jeg nok redde dig. Det lover jeg dig.
Så ville du være i fare, på grund af mig.
Det ville være bedre for alle, hvis jeg bare ikke var her.
Kom med mig. Der er noget, jeg vil vise dig.
Det træ stod engang her helt for sig selv.
Hvad skete der med det?
En dag kom der en voldsom storm,
og vinden ruskede i træet, og til sidst væltede det.
Men kom, se herovre.
Det her er det stærkeste træ i junglen,
fordi det har mange stammer, der arbejder sammen
og løfter bladene op mod himlen.
Og se, stammerne er meget forskellige.
Nogle er tynde, nogle er tykke,
- nogle er krogede og nogle er lige. - Den der ser tyk ud.
Ja, den er godt i stand.
Men de er alle med til at gøre træet stærkt,
stærkt nok til at klare enhver storm.
Ligesom en familie.
- Som vores familie? - Ja, nemlig.
Du har brug for din familie, og din familie har brug for dig.
- Ingen har brug for mig. - Jeg har.
Og det vil jeg altid have.
Hvor er den tå så henne?
Mor, jeg har alle mine tæer.
Nej, det tror jeg ikke. Måske er den her. Eller her...
Mor, hold op.
Tænder.
Pas på de store, uhyggelige tænder.
Løb! Løb! Det er Zugor!
Hold nu op med det pjat, Tarzan.
Hvad venter vi på?
Løb!
- Tarzan! - Mor!
Nej.
Kala.
Mor?
Hvor er de henne alle sammen?
Mor, hvor er du?
Kala, det gør mig ondt.
Han var lige her. Jeg havde næsten fat i ham.
Og pludselig var han... Nej.
Der var intet, du kunne have gjort.
Jeg ville have gjort alt. Jeg ville have givet mit liv for hans.
Stakkels Kala. Det var frygteligt.
Han havde nær trukket hende i døden.
Jeg er ked af at sige det, men hun er nok bedre tjent uden ham.
Det tror jeg, vi alle er.
Hvor kan jeg finde en anden vej?
Hvor er jeg fra?
Kan nogen sige, hvad der er galt med mig?
Jeg må have svar
Jeg sårer dem, som jeg elsker højt
Kan nogen sige hvorfor?
Hvis ikke jeg bliver den, de godt vil have
Sig mig, hvad gør jeg så?
- Hvor er mit hjem - Hvor er mit hjem
- Det er ikke hos dem - Det er ikke hos dem
Måske ville det være bedst, hvis jeg tog væk
Langt væk
- Bedst hvis jeg tog væk - Langt væk
Men jeg har håbet med
Og jeg finder nok et sted
Et sted hvor jeg finder kærlighed, når jeg
Er mig
Et sted hvor jeg finder kærlighed, når jeg
Er mig
Zugor!
- Hvad? - Se, hvad jeg fandt. En lille fugl.
- Jeg er ikke nogen fugl. - Kago, se hvad jeg fandt.
- En lille fugl. - Hvad?
Hvad?
Jeg sad lige og havde det sjovt. Jeg skal give dig...
- Vent nu lige. - Hey!
- Uto, det er ikke nogen fugl. - Nemlig.
Den har ikke nogen fjer, bananhjerne.
Jo, det er, og jeg kan bevise det.
Vi kaster den ud fra en klippe, og når den flyver,
så kan du selv være en bananhjerne.
Ikke prikke på mig.
Ikke prikke på mig! Lkke prikke på mig!
Stop! Stop!
Hold op med at grine!
Jeg elsker, når min bror får hikke.
Det er hylesjovt.
Nu er det nok.
Jeg skal give dig.
Drenge!
- Hej, mor. - Hej, mor.
Mine dejlige drenge, mine små juveler,
hvad har Mama Gunda sagt til jer om ikke at slås?
- Men han prikkede på mig. - Han kaldte mig bananhjerne.
Mundelip!
Når I slås med hinanden, bliver mama...
...meget ulykkelig!
Har vi forstået mama?
Ja, mor.
Hvad var det for noget pjattevrøvl om en fugleunge?
Jeg er ikke nogen fugl. Jeg er en abe.
- En abe! - Ligesom jer.
Kan vi stadig kaste den ud fra en klippe?
Hvis du er en abe, hvor er din familie så?
Og hvordan er du kommet herind?
Du må være kommet ind gennem den kløft.
Det er den eneste vej ind.
Hvis ikke man falder ind.
Jeg snublede. Jeg prøvede at slippe væk fra monsteret.
- Det gjorde vi alle, skat. - Monsteret?
Det bevogter kløften, og venter.
Og hvis det fanger dig, siger man, at det vil æde dig.
Man kalder det...
- Sig det ikke, mor. - Jeg hører ikke efter.
Jeg kan ikke høre dig.
...for Zugor.
Men den findes jo ikke, den der...
Zugor!
Den kommer.
Zugor!
Det er Zugor! Løb, det er Zugor!
Mit træ. Hold dig væk.
- Men du er nødt til at lade mig... - Nej. Gå din vej.
- Må jeg ikke nok? - Nej.
Hvis jeg bliver herude, får Zugor ram på mig.
Surt for dig.
Du må hjælpe mig.
Det må du altså.
Mor?
Okay, mors små basser. Kom så, put jer.
Det har været endnu en stor dag for mine to små drenge, ikke?
Vi blev bange for Zugor, mor.
Åh, jeg ved det godt, skat.
- Jeg blev ikke bange. - Jo, du gjorde.
- Nej. - Jo.
Nej.
- Mor? - Ja, min skat?
- Fortæl os en historie. - Okay.
Hvis jeg fortæller en historie, sover I så?
Ja, mor.
Så lad mig se.
Okay. Engang for længe siden var der en familie på tre...
...ja, jeg ved ikke, tre...
- Fjollede små frøer? - Okay, skat.
Engang for længe siden var der en familie på tre små frøer.
En af dem var en lille smule dum...
- Hvem af dem? - En anden var en lille smule voldelig.
Den frø kan jeg lide.
Og nogle ville nok sige at moren var en lille smule dominerende...
...men der er jeg helt uenig.
Spiser nogle krokodiller så frøerne?
Åh, nej. Du må ikke lade frøerne blive spist.
Lad dem flyve væk.
Bare rolig, Uto. De bliver ikke spist.
Men de tre små frøer var helt alene
i den store vide verden,
hvor de hoppede fra dam til dam.
Hoppe-hop.
De prøvede bare at finde et sted, hvor de var velkomne.
Men hvor de end gik hen, blev de sparket ud.
Måske skulle de frøer dele nogle tæsk ud, mor!
Frøerne endte i den mest forfærdelige dal,
terroriseret af et monster,
og fik næsten intet at spise eller drikke,
og havde kun spidse sten at sove på!
- Derfor... - Hvad?
...vil morfrøen i morgen finde sine små frøer et nyt hjem.
Og denne gang vil enhver, der står i vejen for hende, komme til at føle
Mama Frøs gruopvækkende vrede!
Mor, jeg har smadret min pude...
...igen.
Tarzan?
Mor!
Av!
Zugor!
Zugor?
Jeg kan næsten ikke tro det.
- Hej, Zugor. - Hej.
Du er Zugor, er du ikke?
- Nej, jeg er ikke. - Jo, du er. Jeg så dig.
- Nej. - Du skræmte det næsehorn væk,
så du kunne tage hans frugt.
Det er min!
Løb!
Tak... for ingenting!
Det var din skyld, vi overhovedet fik ham på nakken.
Vent lidt.
Gå din vej.
Lad mig være i fred.
- I fred? - Ja. I fred.
Zugor-regel nummer et: Man har ikke brug for andre end sig selv.
Gå hjem.
- Nej. For jeg er løbet hjemmefra. - Ja, ja, ja.
Jeg kan ikke vende hjem,
før jeg har lært at være en god abe.
Surt for dig. Gå hen og leg med en krokodille.
Måske kunne du lære mig det? Du er jo Zugor.
Lære? Mig? Nej.
Vent... Nej.
Hvad med den her: Nej!
Farvel.
Okay, så må jeg hellere gå.
Jeg glæder mig til at fortælle de andre, hvem Zugor virkelig er.
Hvad?
Især de der tre store aber.
Vi får et rigtig godt grin,
når jeg fortæller, at du er Zugor.
Hov, hov, hov.
Men du kunne jo også skifte mening.
Så vil jeg aldrig fortælle nogen din hemmelighed.
Dig kan jeg ikke lide.
Så lad gå da. Jeg hjælper dig.
Og til gengæld siger du det ikke til nogen.
Nej! Jeg siger det ikke til nogen.
Tarzan?
Du kan ikke fange mig, Zugor.
Ikke nu, venner. Okay?
Jeg gider ikke at lege.
Jeg sagde, jeg ikke gad at lege! Okay? Så skrub dog af!
Det er jeg ked af. Okay?
Den leg vil bare ikke være den samme uden Tarzan. Forstår du det?
Jeg fatter ikke, at han er væk.
Terk! Tarzan er i live!
- Det er umuligt. - Men jeg hørte ham.
Han sagde: "Sig det ikke til nogen."
Du har stået for længe i solen. Tag to mangoer og kig forbi igen i morgen.
Jeg hørte Tarzans stemme, og den kom oppe fra Mørkebjerget.
Hvorfor hørte ingen andre det?
Jeg er en elefant. Jeg har en ekstremt skarp hørelse.
Okay. Så lad os se, om vi kan finde ham.
Terk... Tarzan sagde, jeg ikke måtte sige det til nogen.
Hvad? Nå.
I er nødt til at blive her.
- Nej. - Nej, vi er ikke.
Jo, I er. I...
I er nødt til at blive her og... dække over os. Ja.
Hvis der er nogen, der spørger,
så sig, at vi er ude og plukke gorillabær.
- Er I med? - Okay.
Gorillabær. Okay.
I er virkelig nuttede. Smut nu med jer.
Terk skulle lære mig at være en god abe ved at forestille et monster.
Hun legede, at hun var dig, men du er jo ikke et monster.
Du er bare en Zugor, der leger at...
Vent på mig!
Er det her, du bor? Hvor sover du?
Hvor er her sejt. Du har oven i købet din egen bæk.
Godt, med så få ord som muligt,
hvad skal der til for at slippe for dig?
Lære mig at være en god abe.
En abe? Knægt, du er ikke en abe.
Jo, jeg er så.
Nej. Jeg skal bevise det for dig.
Min arm: Hår.
Din arm: Ikke noget hår.
Ikke en abe.
Men... det må jeg være.
Min mor er en abe, og mine venner er aber,
hele min familie.
Hvis jeg ikke er en abe, hvad...
Hvad...
...er jeg så?
Det ved jeg ikke.
Måske er du en slags muteret, hårløs gibbon.
Eller en variant af en irriterende fjerløs fugl.
En fugl?
Eller måske er du en sjælden hæslig fiskeart.
- Hæslig? - Lh, ja.
Meget, meget, meget hæslig.
Vi har fastslået, du ikke er en abe. Det må være det.
Jeg kan ikke lære dig at være noget, du ikke er.
Vent. Du skal hjælpe mig med at finde ud af, hvad jeg er.
Vi har en aftale... Zugor.
Fint.
- Zugor, mange tak skal... - Hallo.
Ingen klamme takke-scener
vil blive accepteret eller så meget som bare tolereret.
Og kom så. Jo før vi finder ud af, hvad du er,
jo før kan jeg slippe af med dig.
Okay.
- Zugor? - Hvad?
Tak, alligevel.
Nogle gange har jeg svært ved at nå
Alt det som jeg godt vil have
Nogle gange så føler jeg mig så svag
For det jeg tror, jeg kan fange og holde
Flygter og skjuler sig
Men jeg kan høre dets lokkende kald til mig
Jeg leder videre Fra vand til land
Der må findes et svar derude
Hvem er jeg? Sig mig
Og hvad har jeg fået med?
Hvem er jeg? Sig mig
Er der ikke et hjem til mig et sted
Jeg får lyst til at løbe min vej
Og sige farvel til alt
Jeg vil have et sted, hvor jeg hører til
Jeg leder videre Fra sted til sted
Der må findes et svar derude
Hvem er jeg? Sig mig
Hvor er det, jeg søger?
Hvem er jeg? Sig mig
Er der et hjem til mig...?
Ved du hvad, knægt? Der er krummer i dig.
Jeg hader krummer.
Er der et hjem til mig?
Der må da være et hjem til mig
Jeg er Zugor. Brøl!
- Tante Kala er ked af det. - Hvorfor?
Hun savner Tarzan.
Det er rigtigt, lille ven.
Du skal ikke græde, Tarzan er...
- Gorillabær. - Har du glemt det?
Jeg ved det godt. Jeg ville da ikke fortælle hende det.
- Fortælle mig hvad? - Tarzan er i live.
Og Terk og Tantor leder efter ham.
På Mørkebjerget.
Tarzan er i live?
Jeg går ud og leder efter dem. I børn bliver her.
Det gik ikke ret godt i dag.
Men vi prøver igen i morgen, ikke?
Det ser jeg frem til, med spænding,
helt åndeløs af forventning.
Men hold nu op med den plapren.
Mindre snakken, mere snorken.
Mig, her.
Dig, der.
Helt derovre.
Mig Tarzan, du gnavpot.
De gamle knogler.
Du trænger til en bedre rede.
Min mor kan lave en rigtig god rede.
Ja. Min mor lavede også en dejlig rede.
Tryg.
- Blød. - Varm.
Hun lavede den her rede til mig engang, hængt op mellem to grene.
Det var som at sove på en sky.
Hvornår fandt du ud af, at du var en Zugor?
Det er fortid.
- Det hører fortiden til. - Hvad skete der?
Jeg blev for gammel og langsom.
Den gamle historie. Surt og synd for mig.
Til fare for familien.
Jeg går ud og ser mig omkring.
Man må være på vagt. Holde dem væk.
- Regel nummer et. - Må jeg hjælpe?
Nej.
Terk, er det ikke på Mørkebjerget, den der Zugor bor?
Lad nu være med at spekulere på det.
Zugor er jo bare en fantasi-indbildning, ikke?
Den findes ikke.
Det ved du, og det ved jeg,
men ved den det også?
Zugor!
Skrub så af!
Jeg tror på, at Zugor findes! Jeg tror! Jeg tror!
Fanget.
- Ja, der fangede du ham, Kago. - Slip mig så.
Øh, Kago? Det er ikke nogen fugleunge.
- Er det ikke? - Det er det ikke.
Det skal du ikke gøre mod min bror.
Åh, nej. Zugor har fanget Terk.
Lad min ven være i fred!
Tag mig i stedet for!
- Hov! - Skal vi have lidt abemad?
Terk bliver spist. Hvilken rædsel!
Hvad skal vi så stille op med dig?
Jeg har det. Lad os kaste den ud fra en klippe og se, om hun kan flyve.
Gorillaer kan ikke flyve.
Nå, ikke? Hvor ved du det fra?
Fordi vi er gorillaer.
- Og? - Og vi kan ikke flyve.
Men hvis vores knogler var hule,
og vi havde vinger og fjer,
ville vi være de største fugle i byen.
Hvad har vi her?
Se, mor, vi fandt en gorilla.
Og hvor kommer
den her nuttede lille pusling så fra?
Så stopper festen, dame.
Jeg bruger min kind til at spise.
Sikke da en kvik lille en.
Hvor kommer du fra, søde?
Fortæl os om din familie. Er der en sølvryg hos jer?
Glem det, dame. Jeg siger ikke noget, og I kan ikke få mig til det.
Kago.
Lad os prøve engang til, ikke, lille skat?
Hvordan kom du forbi Zugor?
Og hvor nøjagtig siger du, at din familie holder til?
Er der rart? Masser af føde og vand?
Måske kunne du vise os vej?
Terk? Er du derude,
eller er du blevet spist?
Ingen skal vade rundt på mit bjerg
og grise min jord til og pille ved mine ting.
Det er mine ting.
Hvorfor piller du ved mine ting?
Jeg har bygget en rede til dig.
Har du bygget den?
- Til mig? - Ja. Til dine gamle knogler.
Ligesom den din mor lavede. Prøv den engang.
Det her var ikke en del af aftalen.
Det ved jeg godt.
Den er god.
Det er som at sove på en sky.
Jeg ved ikke, hvad du er, Tarzan,
men kvik er du i hvert fald.
Som den anden dag da du lavede det smarte lian-trick med næsehornet.
- Jeg har aldrig set noget lignende. - Ja, men...
jeg er ikke kvik nok til at finde ud af, hvad jeg er.
Ikke stærk som en elefant. Ikke høj som en giraf.
Jeg kan ikke flyve som en fugl.
Måske er jeg ingenting.
Har du tænkt dig at sidde her og holde fast på mig,
indtil din mor kommer tilbage?
Ja.
- Hele dagen lang? - Ja.
Jeg smadrer dig.
Uto,
hvorfor er det egentlig dig, der skal lave alt det hårde arbejde?
Hvad? Hårde arbejde?
Du skal være fangevogter, mens dovne Kago
bare skal more sig med at tæve sin sten.
Jeg ved ikke, men det virker bare ikke fair.
Nul, ikke spor fair.
Ikke engang en lille smule fair.
Det her er ikke fair.
- Hvad? - Jeg siger, det her er ikke fair.
Jeg laver alt det hårde arbejde.
Du skal også lave noget af det, så værsgo, hr. Dovne.
Finder du dig i det?
- I hvad? - Uto fornærmede dig.
- Gjorde han? - Ja.
- Fornærmede du mig? - Ja?
Jeg...
I ved ikke, hvem I har med at gøre.
Stop.
Uto, stop!
- Hvor er hun? - Ups.
Bare vent til jeg fanger hende igen.
Jeg skal...
Du fik en banan. Flot klaret.
Ikke særlig. Hvis jeg nu var en bavian,
klatrede jeg op i palmetoppen og tog en klase.
Jeg kan kun plukke en ad gangen.
Du synes stadigvæk, du er ingenting, ikke?
Det kan vi måske gøre noget ved.
- Kan vi? - Ja, jeg tænker,
at da du ingenting er,
og du gerne vil være noget...
...så kan du lige så godt forsøge at være en Zugor.
En Zugor?
Det er helt okay, hvis du ikke har lyst. Du kan bare sige nej.
Det kan være temmelig ensomt.
Du mener, at jeg kan blive som dig?
Vildt! En Zugor!
Ja! Jeg er en Zugor.
Brøl!
Regel nummer et:
Vi har ikke brug for andre end os selv.
Det her er vores bjerg. Brøl!
Vores bjerg.
Zugor-elev,
brug din lian-ting der til at fange os noget morgenmad.
Javel.
Zugor?
Det her var ikke en del af aftalen.
Det ved jeg godt.
Hallo? Er der nogen derude?
Hallo?
Noget har fat i mig. Det er monsteret!
Farvel, onde jungleverden.
Jeg er fortabt! Død!
Du er bare dødfjollet.
- Terk? - Det er mig.
- Vi må væk herfra. - Vildt!
Terk? Tantor?
Tarzan! Du er i live! Du er i live!
Vi troede, du var død, men Tantor hørte dig...
Jeg hørte dig råbe, men da vi nåede til Mørkebjerget, kom Zugor...
Og så de der store aber...
Og så var der mørkt overalt, og Terk blev spist.
Næsten.
- Vent. Er de der store aber efter jer? - De er nok lige i hælene på os.
Så kom med, jeg kender et godt skjulested.
Hvilken rørende genforening.
Undskyld, at vi lod hende slippe væk. Men hun er et ondt geni.
Det er okay, drenge. Nu kan vi følge efter dem.
- Hvorhen, mor? - Forbi Zugor, selvfølgelig.
Hvad laver I her? Jeg sagde jo, I skulle blive hjemme.
Det er kedeligt.
Og vi elsker gorillabær.
Vi leder da ikke efter gorillabær.
- Men måske finder vi nogle. - Okay, men hold jer til mig.
Gider du godt lige at skynde dig?
Vi er heldige, de ikke har smadret os endnu.
Hvad?
Klarede vi den?
Ja, her er vi i sikkerhed.
Åh, jeg har virkelig savnet jer.
Vi har også savnet dig. Det er derfor, vi er kommet for at hente dig hjem.
- Jeg vil ikke med hjem. - Vil du ikke?
Nej. Jeg er en Zugor nu.
En Zugor? Hvad skal det sige?
At jeg ikke har brug for andre end mig selv.
- Slet ikke nogen? - Slet ikke nogen.
Hvad så med din mor?
Hun klarer sig bedre uden mig.
Og jeg kan ikke tage hjem. Jeg er en Zugor nu.
Hvem er det Zugor-monster egentlig?
Det sagde jeg jo, han er ikke noget monster.
- Der er ikke noget monster. - Ikke noget monster?
Hvad mener du med ikke noget monster?
Jeg mener, der er ikke noget monster...
- der er større, eller farligere end... - Se!
Se lige, hvad jeg fandt.
Slip mig. Slip mig så!
Okay.
Hvad i? Hvorfor? Hvem?
Goddag.
- Zugor... - Du lovede ikke at sige det til nogen.
- Du lovede det. - Det er jeg ked af.
- Det var ikke min mening... - Er det dig, der er Zugor?
Har mine stakkels drenge og jeg
hele tiden været strandet i den rådne dal på grund af dig?
Nu skal jeg...
- I rører ham ikke! - Af vejen, stump.
Ved I hvad, drenge?
Jeg synes, det her sted kunne trænge til en lille... ommøblering.
Ja!
Hvor godt.
Kago, se lige her.
Den hopper, hopper...
Ser du, det er ikke pænt at narre Mama Gunda.
- Zugor? - Det her er din skyld.
Det er jeg ked af.
Jeg måtte hjælpe mine venner, og jeg...
Så det er der, I alle sammen kommer fra.
Hvor er der smukt.
Takket være plapremund her,
ved vi nu, hvor vi skal finde vores nye hjem.
De pressede det ud af mig.
Kom så, drenge. Lad os gå ned og indtage vores nye område.
Og denne gang skal ingen komme i vejen for os.
Der er det. Mørkebjerget.
Zugor! Zugor, hvor er du?
Zugor.
Regel nummer et...
Zugor, kom nu. Vi har brug for din hjælp.
- Tarzan, vi går ned og advarer Kerchak. - Vent. Vi går med jer.
Ikke for noget, Tarzan, men I forsinker os bare.
- Kom så, Tantor. - De når det aldrig i tide.
Du er den eneste, der kender bjerget.
Nej. Jeg skulle aldrig have lukket dig ind.
Jeg troede, du var min ven, og så forrådte du mig.
Det var regel nummer et, og jeg brød den.
Zugor, hør nu.
Jeg ved godt, at jeg har dummet mig, men du er nødt til at hjælpe.
Surt for dig.
Det er min familie.
Så gå. Gå!
Du har ikke brug for mig! Og jeg har ikke brug for dig!
Fint.
Surt for mig.
- Jeg ved vist, hvilken vej vi skal. - Ja, også mig.
- Det er den vej. - Kom så, jeg kender en genvej.
- Tarzan! - Nej!
Det her fortæller vi ikke til nogen.
Kom nu!
Vent lidt. Ikke løbe for langt i forvejen.
- Okay. - Hvad?
Se, mor. En unge.
Nu har jeg aldrig.
Må jeg lege med den?
- Må jeg? - Sæt ham ned.
Siger hvem?
Hey!
- Forsvind. - Ja!
Det skal du ikke gøre mod min bror.
Mor!
- Mor, er du okay? - Tarzan!
Åh, mægtigt.
- Lad ham være! - Lad os se om han kan flyve.
Mor!
Zugor!
- Zugor? - Tarzan!
Hvad vil du?
Jeg gjorde det!
Jeg fandt langt om længe ud af, hvad du er!
- En Tarzan! - En Tarzan?
Husker du, hvordan du reddede os fra næsehornet?
Og byggede den dejlige rede? Og fangede de bananer?
Du gør ting, som ingen andre kan.
Knægt, du er en Tarzan.
Og nu ordner du dem.
- Hej! - Hvad?
Hej!
Det er ham.
Tag nu og skrub af, din mølædte pjalt.
Mølædte?
Du ligner en, der har spist to kilo grimmebær til morgenmad.
Du er så radmager, at ikke engang gribbene ville gide at røre dig.
Flodhesten ringede, han vil have sin krop tilbage.
Hold ud, små venner.
Tante Kala. Tante Kala!
Kom nu. Kravl herop.
Hvad?
Nu klapper du i, dit skabede gamle pjok.
Din store sumpgasboble.
Leguan-læbe!
- Snegleslim! - Rottebøvs!
Du har smukke øjne!
Hvad?
Det er uhyggeligt. Hvad er han for en?
Hvor er han?
Hvad var det?
Mor!
Hej!
Hovsa.
Hvad?
Uto, vent på mig!
Tante Kala, hold fast!
- Mor! - Kala!
Godt gået, Tarzan!
Jeg troede, jeg havde mistet dig.
Undskyld jeg stak af, mor.
Men jeg ville ikke såre dig.
Såre mig?
Tarzan, du reddede mig.
Mor!
- Mor! Hjælp! - Han er efter os.
Han er overalt!
Hej med jer, drenge.
Mor?
Han synes, jeg har smukke øjne.
Stop en halv. Jeg troede, vi skulle smadre nogen?
- Ja. - Nej, drenge.
- Det er overstået nu. - Men, mor!
Mundelip!
Hvor mange gange skal jeg sige til jer, at I ikke må slås?
Det er slut med at slås med nogen som helst.
Ja, mor.
Kærlighedens tidløse mysterium.
Okay, vent, nu forstår jeg det vist.
Du troede, du var ingenting, men du er faktisk noget,
og det gør dig til et eller andet?
- Nej, mor. - Så sig det igen.
Det er lige meget. Du havde ret dengang.
Det jeg er, er en del af den her familie.
Tarzan, jeg er bare så stolt af dig.
- Zugor! - Tarzan.
- Jeg er kommet for at sige farvel. - Allerede?
Ja, du ved.
De har brug for mig.
- Jeg kommer snart og besøger dig. - Det må du love mig.
Og, Zugor...
Tak. Tusind tak for det hele.
Nej. Det er mig, der siger tak.
Nå, drenge, nu har I to at ordne
det fine træ hos Zugor,
som I rev fra hinanden.
- Men, mor... - Drenge.
Regel nummer et: Aldrig modsige jeres mor.
- Vi har ikke... - Surt.
- Det var bare... - Surt.
Surt for jer.
Ingen slipper fra monsteret!
Nå, ikke?
Hvad i alverden var det?
Det, min ven, var en Tarzan.
En del af noget Fra mange ting
Kan gøre mig til den, som jeg godt vil være
Jeg ved, hvem jeg er
Og jeg kan gøre hvad som helst
Jeg ved, hvem jeg er
Og jeg kan være alt, hvad jeg vil være